poezii v3 |
Agonia - Ateliere Artistice | Reguli | Mission | Contact | Înscrie-te | ||||
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
||
![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | |||||
Articol Comunităţi Concurs Eseu Multimedia Personale Poezie Presa Proză Citate Scenariu Special Tehnica Literara | ||||||
![]() |
|
|||||
![]() |
agonia ![]()
■ Pașadine în vers alb (73) ![]()
Romanian Spell-Checker ![]() Contact |
- - -
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 2006-05-21 | |
sfârșit e liniștea împărțită la fiecare os
floarea lui încolțită ca o pagină prin care s-au tăiat brazde lungi până când nu se mai vede apa nu se mai înțelege ca o piatră stând în picioare și cerând drumuri să le reteze tăcere ca libera creangă din interiorul anilor care împing boala noastră spre degete fierbinți și muguri uscați pe fiecare umăr al sărutului când genunchiul cade în el când ceri să treci prin valul care te-a născut muțenia învelită spre cap cu o parte de sânge roua fragedă a hainei tale în acoperirea întâmplărilor lichide și amurgul geamătului întinzându-se prin carnea mea să nu te lovească de somnul pe care îl dormi în mine și să-ți rupi culoarea zilelor care te sugrumă și te adâncește în uitare să nu te spulbere cel mai rapid mers al înfiorărilor metalice care taie clipa de clipă ars în pâlcuri se adaugă acestui animal care făcut din mine și din tine nu i se mai dă nimic de la sfârșit
|
||||||||
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|||
![]() | |||||||||
![]() |
Casa Literaturii, poeziei şi culturii. Scrie şi savurează articole, eseuri, proză, poezie clasică şi concursuri. | ![]() | |||||||
![]() |
Reproducerea oricăror materiale din site fără permisiunea noastră este strict interzisă.
Copyright 1999-2003. Agonia.Net
E-mail | Politică de publicare şi confidenţialitate